Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
- De care e? - Nu știu. Albă.
- Și rama? - Neagră.
- Timbrul? - La fel ca data trecută.
- Și niciun rând. - Nu.
Îmi pare foarte rău, Henrik.
www. subtitrari-noi. ro
Traducerea: Kprice/Avocatul31 Subtitrări-Noi Team
Ce este? Evenimentul mediatic al anului?
Nu te juca cu mine, Mikael, nu-ți merge.
Nici tu nu te juca, nici asta n-o să meargă.
Vei face apel?
Da, voi face apel la tine, Viggo.
Până azi, dl Blomkvist a reușit să joace rolul victimei.
Marele jurnalist a înfruntat leul.
Dacă-i spui cuiva "infractor" și n-ai cum să-ți susții afirmația...
Domnului Blomkvist îi place publicitatea.
Îmi dați un sandviș?
Și o cafea neagră.
Blomkvist susținea că Wennerstrom,
fondatorul și președintele Grupului Wennerstrom,
a folosit fondurile statului
destinate dezvoltării industriale din Polonia
într-o tranzacție de arme
- cu mâna dreaptă a ustașilor din Croația. - Mulțumesc.
N-am nimic împotriva dlui Blomkvist. E un jurnalist bun.
Nu cred că are intenții rele.
Însă ceea ce a scris este inexact,
iar inexactitățile nu pot rămâne fără răspuns.
Toți jurnaliștii trebuie să accepte, la fel ca noi toți,
că acțiunile au consecințe.
Blomkvist a fost obligat să plătească 600,000 despăgubiri
și toate cheltuielile de judecată, care ar putea însemna mult mai mult.
Un pachet de Marlboro roșu și o brichetă.
- Unde ai fost? - M-am plimbat.
- Am meditat. - Ai fumat?
Doar una.
Au sunat de la TV4.
Le-am spus că nu dăm declarații până nu citim sentința în întregime.
Am citit-o. Altcineva?
Toți cei ce voiau să te vadă umilit.
Ai vorbit la telefon toată dimineața.
- Sunt la fel de vinovată ca și tine. - Ești?
- Tu l-ai scris? - L-am citit și l-am publicat.
Nu-i același lucru.
Credibilitatea noastră nu e spulberată încă.
A mea este.
Sunt obosit.
Mă duc acasă și stau sub plapumă o săptămână.
Îl sun pe Greger să-i spun că nu mă duc acasă.
Mulțumesc.
S-ar putea să așteptăm la nesfârșit.
Ai sunat-o și ai vorbit cu ea, nu?
Mă tem că nu înseamnă prea mult.
Nimeni dintre cei de aici n-o place în mod special.
Cred că-i mult mai bine dacă lucrează la domiciliu.
Dar i-ai spus că vreau să mă întâlnesc cu ea.
De și mai multe ori i-am spus că prefer să nu se întâlnească cu clienții.
- O placi? - Foarte mult.
E una dintre cei mai buni detectivi pe care îi am.
- Așa cum reiese din raport... - Dar...
Mă tem că ție n-o să-ți placă de ea.
- E diferită. - În ce sens?
În toate sensurile.
A venit dna Salander.
Lisbeth, acesta e dl Dirch Frode.
Îmi pare bine.
- E ceva în neregulă cu raportul? - Nu. E destul de detaliat,
dar mă interesează și ce nu scrie în el.
- Nu există nimic nescris în el. - Părerea ta despre el nu apare.
Nu sunt plătită să-mi dau cu părerea.
Deci n-ai nicio părere?
E curat. După părerea mea.
Adică e igienizat?
E cine pretinde că este.
În branșa asta e un atu.
E un atu în minus după condamnarea de astăzi.
Așa-i, s-a făcut de râs. Dacă s-a întâmplat așa.
Vrei să spui că i s-a înscenat?
Nu făcea parte din îndatoririle mele.
Ai dreptate...
S-a făcut de râs... profesional.
Cât se poate face de râs financiar?
Procesul o să-l lase fără economii.
- Pot să plec? - Un moment.
Raportul tău e slăbuț în altă zonă.
Viața lui personală. E ceva ce refuzi să divulgi?
- Nimic ce ar merita menționat. - Asta înseamnă da sau nu?
Ceea ce cred că vrea să spună dna Salander,
și sunt de acord cu ea, e că fiecare are dreptul la o anumită intimitate,
- chiar dacă e anchetat. - Nu și în acest caz.
Vreau să știu dacă e ceva despre el ce mi s-ar putea părea dezgustător,
chiar dacă ei nu i se pare.
A avut o relație sexuală de durată cu co-editoarea lui de la redacție.
Lui i-a destrămat căsnicia, ei nu.
Uneori practică sexul oral.
Nu destul de des, după părerea mea.
Ai avut dreptate omițând asta.
Știu.
Aveai nevoie de un avocat mai bun. Aveai nevoie de sora ta.
Ea s-a oferit.
- El a refuzat. - Așa cum și spera ea.
Niciodată nu e o idee bună să amesteci familia și afacerile.
Și oricum aș fi pierdut.
Nici măcar nu era vorba despre Mikael.
Wennerstrom trimitea un mesaj presei,
și FSA-ului, spunând: fără întrebări.
Înveselește-te!
- Tată! - Nilla.
Nu-ți face griji în privința mea.
- Mama e îngrijorată. - În privința mea?
În privința banilor.
Nilla! Ce faci?
- Nimic. - E ceva serios?
Nu vreau să discut despre asta, pentru că știu că n-o să fii de acord.
Despre... Nilla...
- Lumina vieții. - Lumina cui?
- Alo. - Domnul Blomkvist?
Scuzați-mă că vă deranjez de Crăciun.
Numele meu e Dirch Frode. Sunt avocat.
Îl reprezint pe Henrik Vanger. Poate c-ați auzit de el.
Da, desigur.
Vrea să discute cu dvs despre o chestiune personală.
E un moment nepotrivit.
Mă scuzați. Și eu urmează să iau cina de Crăciun.
Nu la asta mă refeream.
Vă refereați la recentele dvs probleme cu legea.
- Ne-au amuzat destul de mult. - Poftim?
Nici Herr Vanger nu prea îl simpatizează pe Wennerstrom.
Spuneți-i să mă sune.
Ar dori să discutați personal.
Dacă este posibil. În nord, la Hedestad.
Nu se va putea.
Herr Vanger e mult prea bătrân pentru a face o călătorie la Stockholm.
Vă rog, dacă sunteți amabil să vă mai gândiți...
Hedestadul e minunat iarna.
Vă sun mai târziu pe acest număr. Bine?
De obicei, când mă trezesc într-un pat rece, sunt acasă.
- Îmi pare rău. - Ce faci?
Scriu comunicatul de presă.
Și spui că...
Că preiei ștafeta ca editor
și îți pare rău pentru toate neplăcerile cauzate de Wennerstrom.
Eu nu sunt de găsit pentru a comenta.
- Renunți? - Mă dau deoparte.
Mi se face rău.
- E prima dată la Hedestad? - Și ultima.
Nu spuneți asta. Primăvara e superb.
Ați spus că-i minunat iarna.
Indiferent de anotimp.
Iau trenul de 4:30 spre Stockholm.
Dacă nu rămânem înzăpeziți. Glumesc.
Diseară veți fi acasă, dacă asta vă doriți.
Bun venit. Poftiți înăuntru.
E cald.
Bună ziua!
Deci...
Ce știți despre mine?
Știu că ați condus una dintre cele mai mari companii industriale din țară.
- Am condus. Corect. - Da, nu voiam să...
Bunicul meu a forjat șinele pe care trenul de 4:30 te va duce acasă.
Am clădit țara împreună. Am produs oțelul
și am șlefuit cheresteaua cu care am construit Suedia modernă.
Care e cel mai profitabil produs pe care îl avem acum?
Fertilizantul.
Nu mă obsedează declinul sănătății companiei,
dar sunt pentru reglarea conturilor,
iar timpul nu stă în loc. Am nevoie de ajutorul tău.
Pentru ce anume?
Oficial, mă ajuți să-mi scriu memoriile.
Însă în realitate
vei dezlega un mister, făcând ce știi tu mai bine.
În ciuda recentelor tale probleme juridice.
Vei ancheta hoți, avari, bătăuși.
Cea mai detestabilă colecție de persoane pe care o vei întâlni vreodată.
Familia mea.
Vrei să te așezi? Ți-aș putea face loc, dacă e cazul.
- L-ai făcut? - Ai ceva pentru mine?
Trăiesc din ajutor social. Nu-i administrez eu.
Nu e suficient.
Fără mulțumesc?
Ea e Harriet. Nepoata fratelui meu Richard.
Richard, a fost nazist de prim rang.
S-a înscris în Liga Național-Democrată pentru Libertate
când avea 17 ani.
Așa-i că-i interesant cum fasciștii furau cuvântul libertate libertății?
Trenul de 4:30. Da, știu. Bine...
În orice caz, Richard a murit ca martir al cauzei naziste în 1940.
A pierdut adevărata distracție,
însă nu și ocazia de a-i bate cu regularitate pe soția lui, Margareta,
și pe fiul lor, Gottfried.
Gottfried, tatăl lui Harriet, era, cum se spunea pe atunci,
- un petrecăreț. - Încă se numesc așa.
Da? Bine.
Era un cuceritor, un afemeiat, un bețiv.
Cu alte cuvinte, un vânzător înnăscut. Asta făcea pentru companie.
Călătorea, invita clienții la cină și așa mai departe.
- Cineva trebuia s-o facă. - Exact.
În fine, a murit în 1965.
Înecat. Beat. Aici, pe insulă.
Soția lui, Isabella, care și înainte era inutilă ca părinte,
a devenit și mai absentă după moartea lui.
Atunci am început să am eu grijă de copiii lor.
Pe Martin, care conduce Vanger Industries, acum că m-am pensionat...
- L-am cunoscut. - Și Harriet.
Era isteață și curioasă,
o combinație câștigătoare pentru oricine.
- Și frumoasă. - Da.
S-a întâmplat ceva cu ea?
Cineva din familie a ucis-o pe Harriet.
Iar în ultimii 40 de ani a încercat să mă înnebunească.
Era 24 septembrie 1966. O zi de sâmbătă.
Harriet avea 16 ani.
Frații mei, împreună cu soțiile lor, copiii și nepoții,
ne-am reunit aici
pentru detestabila întâlnire anuală a conducerii, la cină.
Era și ziua în care Clubul de Yaht ținea parada de toamnă.
Harriet și câțiva colegi de școală plecaseră în oraș s-o vadă.
S-a întors la puțin timp după ora două.
A venit în salon și a întrebat dacă poate vorbi cu mine.
Sincer, nu-mi amintesc ce făceam
și credeam că-i mai important, dar am rugat-o să aștepte câteva minute.
În timpul acelor minute s-a întâmplat ceva.
Accidentul n-avea nicio legătură cu Harriet,
și totuși, avea.
Era un haos și toți s-au oprit din ce făceau.
Poliția, o ambulanță, pompierii,
reporterii și spectatorii au sosit rapid din oraș,
la fel cum noi, cei de pe insulă, familia, ne-am grăbit spre pod din direcția noastră.
Șoferul mașinii, un tip pe nume Aronsson,
era blocat și grav rănit.
Am încercat cu disperare să-l scoatem cu mâinile goale,
ca metalul uneltelor să nu provoace vreo scânteie.
La o oră după accident, Harriet era în bucătărie.
Chiar Anna a văzut-o.
În final l-am scos pe bietul Aronsson din mașină
și l-am dus la spital.
Ne-am întors încet spre casă.
Soarele apusese, agitația se terminase.
Ne-am așezat să luăm cina.
Atunci am observat că Harriet nu era acolo.
Și nici în dimineața următoare, nici următoarea.
Sau în următorii 40 de ani.
Ce voia să-mi spună? De ce nu mi-am făcut timp pentru ea?
De ce n-am ascultat-o?
- N-ar fi posibil să fi fugit? - Nu fără a fi văzută.
Pompierii au stat pe pod toată noaptea,
înlăturând benzina.
N-a traversat nimeni înot, nici n-a luat cineva vreo barcă.
Toate bărcile erau legate la acest mal duminică.
Crede-mă, am verificat.
N-ar fi putut să cadă și să se înece?
Nu, curenții nu sunt puternici aici.
Orice cade în apă, iese la suprafață în apropiere.
Ca tatăl ei.
Cadavrul lui n-a plutit mai mult de 10 metri
când s-a înecat cu un an în urmă.
Nu, cineva a ucis-o.
Cineva care era pe insulă în acea zi.
Cineva suficient de apropiat pentru a ști ce-mi făcea cadou anual
de ziua mea.
Astea sunt de la ea.
Restul... de la asasinul ei.
- Cine știe despre astea? - Eu, poliția, asasinul...
Iar acum și tu.
După ce poliția a încetat ancheta,
am continuat-o eu, studiind toate informațiile existente.
Mi-am petrecut jumătate din viață analizând evenimentele unei singure zile.
Îți înțeleg frustrarea, dar...
Ceea ce îmi ceri să fac sunt bani aruncați pe fereastră.
Încă n-am discutat onorariul.
Nici nu e nevoie.
Mulțumesc.
Nu pot găsi ceva ce tu n-ai reușit să găsești în 40 de ani.
N-ai de unde să știi asta.
Ești un detectiv extrem de abil.
Uite ce-ți propun.
vino să locuiești pe insulă. Am o căbănuță frumoasă lângă apă.
Studiezi materialele pe care ți le-am dat și ori găsești ceva ce am omis, ori nu.
Îmi cer să uit de viața și de cariera mea.
Consider-o o vacanță binemeritată.
Un mod de a-i evita pe toți cei pe care vrei să-i eviți în acest moment.
Onorariul va fi dublul salariul tău, pe oricâte luni va fi nevoie.
Îți dau de patru ori mai mult dacă rezolvi misterul.
- Herr Vanger. - N-am terminat.
Îți mai propun ceva,
deși nu te pricepi deloc să negociezi.
E ceva ce-ți dorești mai mult decât orice și nu poate fi cumpărat, indiferent de preț.
Permite-mi să ți-l ofer pe Hans-Erik Wennerstrom.
Și-a început cariera lucrând pentru mine.
L-am urmărit cu interes încă de atunci.
Aveai dreptate în privința lui.
Numai că n-ai putut demonstra.
Suntem în mijlocul unei crize, iar tu scrii memorii?
M-ai concediat. Trebuia să fac ceva.
Te-ai concediat singur.
Am nevoie de tine aici, nu la Polul Nord.
Mikael, știi cum o să pară.
De parcă am fost prins în flagrant și fug. Asta fac.
Wennerström vrea să mă vadă fluturând un steag alb, nu unul roșu.
Dacă pare că avem o problemă, va fi mulțumit.
Chiar există o problemă între noi. Nu va fi mulțumit până nu ne va închide.
Mă lași să mă lupt singură cu el?
E o distanță de 4 ore cu trenul.
Nu e Polul Nord.
Hei, hei.
Rețeaua este ocupată. Vă rugăm să încercați mai târziu.
Ce e?
Vrei un pic de lapte?
Rețeaua este ocupată. Vă rugăm să încercați mai târziu.
Ești fiica domnului Palmgren?
Pupila. Nu are nicio fiică.
Vă rog.
A suferit o hemoragie cerebrală gravă.
Fie de la căzătură, fie de la atacul care i-a provocat-o.
Are tensiunea prea mare.
Sper să-și recapete cunoștința, dar nu se știe sigur.
Și e posibil, chiar dacă-și revine,
să aibă traume neurologice.
Bună ziua. Eu sunt Gunner.
Îngrijitorul.
Salut, Gunnar.
Sunteți scriitor?
Scriu biografia lui Herr Vanger.
- V-am văzut la televizor. - Ce ghinion...
Cred că sunt ceva probleme.
N-ați făcut închisoare. Asta e bine.
Dar v-a costat o mulțime de bani, nu?
Gata.
E bine.
Întreaga insulă aparține familiei mele.
Cel mai apropiat vecin al tău e fratele meu.
Harald, alt nazist, dacă îți vine să crezi. Doi în aceeași familie.
Da, e destul de detestabil, ca să mă exprim elegant.
Probabil n-o să-l vezi niciodată. E pustnic.
- Era prezent în acea zi? - Într-adevăr, era.
Fiica lui, Cecilia, locuiește acolo.
Nu vorbesc unul cu celălalt.
Comunică cineva pe insula asta?
Isabella, mama Harrietei, care locuiește acolo,
vorbește cu Harald.
E unul dintre motivele pentru care nu vorbesc cu ea.
Fratele Ceciliei, Birger, locuiește acolo.
- El cu cine nu vorbește? - Cu tine, probabil.
Nu că ți-ai dori asta. Poate fi la fel de antipatic ca Harald.
Încep să-i încurc.
O să-ți dorești să fie mereu așa.
În curând ne vei cunoaște pe toți, mult prea bine, cu scuzele de rigoare.
Acolo e casa nepotului meu, Martin, fratele lui Harriet.
- Cine vorbește cu el? - Eu.
El conduce compania acum, așa cum cred că ți-am spus.
Cineva vânează pentru prânz. Gunner, probabil.
Da, l-am întâlnit mai devreme.
Avea 19 ani când a dispărut Harriet.
Acolo locuiește el.
- Și tu locuiești acolo? - Poftim?
Casa ta.
Da!
Da, ai dreptate.
Cel care angajează detectivul trebuie păstrat pe lista suspecților.
Nu e de mirare că nu s-a găsit cadavrul.
Nu poți săpa o insulă întreagă.
Dar nici motivul nu se știe. A fost ceva spontan sau premeditat?
Știa ceva ce nu trebuia?
- Era vorba de afaceri? - Afaceri? Avea 16 ani.
Era foarte isteață.
Henrik o credea capabilă să conducă firma într-o zi.
Era cu niște prieteni la o paradă în acea zi.
Le-a spus că nu se simte bine și a plecat mai devreme.
Însă mi-au spus că avea secrete față de ei.
Principalul lucru pe care l-am aflat e că adolescentele sunt complexe.
- Am și eu una. - Deci știi.
Voiam să...
te întreb despre asta.
O primise de la Henrik, cu un Crăciun în urmă.
Am studiat-o de mai multe ori decât îmi pot aminti.
- Știu fiecare pagină. - Ultima pagină mă intrigă.
Și pe mine.
O listă de nume, numere și... Trebuie să însemne ceva.
Sunt numere de telefon locale.
Primul aparținea unei femei pe nume Margot,
a cărei mamă, Magda, a spus că n-o cunoaște pe Harriet.
Al patrulea, R. L., îi aparținea lui Rosemarie Larsson,
o bătrână care a murit acum câțiva ani.
Între celelalte trei n-am găsit nicio legătură.
Ți-am amintit de lucruri pe care preferai să le uiți. Îmi pare rău.
Nu pot să uit.
Pentru mine e "Cazul Rebecka".
Nu știu la ce te referi.
Fiecare polițist are cel puțin un caz nerezolvat care îl obsedează.
Pe atunci aveam un ofițer, Torstensson.
An după an revenea la cazul său Rebecka.
Scotea dosarele și le studia din nou.
Eram tineri. Râdeam de el.
Era tot cazul unei fete dispărute?
Nu, nu, nu. Nu de asta l-am menționat.
Mă refer la sufletul polițistului.
Bietul Torstensson n-a rezolvat cazul,
dar nici n-a renunțat la el.
Ce mai face domnul Palmgren?
Am auzit c-a avut un fel de atac.
Groaznic.
Cu ce te ocupi, mai exact, la această firmă de securitate?
Fac cafea, sortez corespondența...
Dar nu cu normă întreagă.
Nici măcar cu program redus, constant.
S-au descurcat fără cafea și corespondență
în iulie și august?
- Cât câștigi acolo? - Suficient.
- Cât plătești chiria? - Mi-o plătesc.
Când ai întârziat ultima oară?
Niciodată.
Crezi că cercelul din sprinceană te face atrăgătoare?
Uite care-i problema.
E o discrepanță
între obligația de tutore a dlui Palmgren
și administrarea propriilor bani.
Nu e nicio discrepanță sau problemă.
S-a convins că-mi pot administra singură banii.
- Pe mine nu m-ai convins. - Nu sunt copil!
Nu, nu ești. Dar ai fost.
Iar între timp ai fost instituționalizată la St. Stephens,
unde ai continuat să afișezi un comportament agresiv.
Nu te-ai adaptat celor patru centre de plasament,
ai fost de două ori arestată pentru alcool, de două ori pentru droguri,
și din nou pentru violență. Ai spart o sticlă de capul cuiva.
Nu cu foarte mult timp în urmă.
Poate l-ai păcălit pe dl Palmgren că te-ai schimbat,
dar văzând asta,
fără a mai menționa felul în care mă privești acum,
nu cred că ai făcut-o.
Gata cu traiul în puf asigurat de bunul domn Palmgren.
De azi înainte vei primi o alocație lunară și îmi vei aduce chitanțe pentru cheltuieli.
Dacă nu ies socotelile,
voi presupune că ai cheltuit diferența pe droguri.
Sunt pe cont propriu de când aveam 10 ani.
A avut statul grijă de tine.
Dră Salander, uită-te la mine. E ceva important.
Cum atitudinea pe care o afișezi e foarte elaborat documentată aici,
nu voi uimi pe nimeni dacă voi alege o alternativă
a acordului indulgent pe care tocmai ți l-am expus.
Preferi să fii instituționalizată?
- Mikael? - Da.
- Eu sunt Liv. - Bună.
Mergem în același loc. Urcă.
Bine. Mulțumesc.
L-am găsit aproape mort, la jumătatea dealului.
Mă tem că nu prea sunt în formă.
E dificil de urcat pentru oricine. Trebuia să te avertizez.
- Intră. - Mulțumesc, Martin.
Henrik vorbește minunat despre tine.
Ce casă! Ce panoramă!
Am lucrat în divizia petrochimică a companiei, la Goteborg.
Când au vândut-o, am plecat și eu.
A fost o zi neagră.
Acum locuiesc la Hong Kong,
dar revin la Stockholm pentru reuniunile de familie,
iar atunci îmi petrec câteva zile cu Martin.
- Vine pentru friptura de elan. - N-o poți învinovăți. E delicioasă!
E ceva deschis pe undeva.
Vrei același vin sau preferi să încerci altceva?
Nu, nu, nu. E bun.
Scrii o carte acum, nu-i așa?
- Biografia lui Henrik. - Îl ador pe Henrik.
E fascinant. La fel și Martin.
Împreună reprezintă vechea și noua Suedie.
Așa este.
Ai aflat de Harriet, nu?
- N-ai aflat? - Ba da.
Familiei nu-i place să vorbească despre asta,
dar n-o poate ascunde sub preș.
- Pe cine? - Pe Harriet.
- Putem discuta mai târziu despre asta. - Ba nu.
Putem discuta acum.
Liv știe totul despre țicnita mea familie.
- De asta nu se mărită cu mine. - E unul dintre motive.
Nu vreau să apară asta în carte.
Sunt de acord cu orice altceva, inclusiv cu Harriet.
Totul s-a schimbat după aceea.
Nu doar în familie, și la companie.
- Cum așa? - Nu suntem Nordea sau Ericsson,
dar suntem cea mai mare asociație familială din țară.
Cândva aveam 40,000 de angajați. Acum mai avem jumătate.
Declinul a început
după moartea surorii mele.
I-a distrus spiritul întreprinzător lui Henrik
și inima.
Erai aici în acea zi?
Am ajuns mai târziu, după accidentul de pe pod, cu trenul de 4:30.
Știu care.
A fost o zi cumplită.
Iar zilele care au urmat,
în care am căutat-o și n-am găsit-o,
au fost și mai îngrozitoare.
Mikael, evenimentul acesta trebuie să ocupe un rol important în carte.
M-au sunat de la asistența socială.
Îmi caut un alt tutore.
- Bună. - Bună ziua.
M-am gândit să vin să te salut.
- Eu sunt Cecilia. - Da. Intră, te rog.
O cafea?
Nu, mulțumesc.
Ne stingherește ideea de cronică a familiei noastre.
Nu e vorba despre familie, ci despre Henrik și companie.
Așa cum am spus...
Nu intenționez portretizarea malițioasă a nimănui.
Spre deosebire de articolul care te-a trimis la tribunal?
Da, spre deosebire de acela.
Deci n-ai venit să afli ce s-a întâmplat cu Harriet?
Nu pot ignora un asemenea eveniment dramatic,
însă nu este obiectivul meu principal.
Deci toate cutiile pe care Gunner le-a adus și se află prin debara,
nu conțin ancheta personală a lui Henrik?
Mă-ntreb uneori cine-i mai nebun,
nazistul de tata sau obsedatul meu unchi?
Dacă tot ai deschis subiectul... Cum era el?
Sunt sigură că ți-a spus Henrik.
Era de vârsta mea atunci. N-avea de unde să știe ce se întâmplă
cu o adolescentă, cum nici eu nu știu ce-i cu fiica mea.
Erați de aceeași vârstă.
Sora mea, Anita, era mai apropiată de ea ca vârstă.
O cunoștea pe Harriet mai bine decât oricine.
Ar trebui să discuți cu ea.
Mi-ar plăcea. Unde este?
Dacă ar fi să ghicesc... aș spune Londra.
- Nu știi unde locuiește sora ta? - N-am mai văzut-o de ani de zile.
Nu prea ne-am înțeles niciodată.
Încep să mă obișnuiesc cu acest comentariu.
Urăște locul acesta mai mult decât mine.
A plecat, s-a mutat la Londra. Așa a fost să fie.
Nici felicitări de Crăciun nu trimite, cu atât mai puțin ne vizitează.
Voi încerca s-o găsesc, să te ajut.
Dacă o găsești și încerci să-i vorbești despre noi,
să nu te miri dacă te trimite la naiba.
www. cutiapandorei. com
Ai făcut copii?
- Am un hard drive acasă, da. - Asta-i bine, pentru că acesta-i distrus.
Ai avut vreo boală cu transmitere sexuală?
Când ți-ai făcut ultima dată testul HIV?
Câți amanți ai avut în ultima lună?
Câți dintre ei erau bărbați?
Sunt întrebări de rutină, trebuie să ți le adresez.
- E o chestiune de sănătate. - Scrie ce vrei.
De ce ai nevoie de un computer atât de scump?
Pentru serviciu.
Pentru a face cafea și a sorta corespondența?
N-ar trebui să-ți cer bani, ar trebui să mi-i administrez singură.
O vei face după ce vei învăța să fii sociabilă.
Să te înțelegi cu lumea. Poți face așa ceva?
Ce-ar fi să începem cu asta?
Ce-ar fi să începem cu mine?
Tu faci ceva pentru mine, iar eu fac ceva pentru tine.
Așa se comportă oamenii normali.
Vreau ca acel computer să fie al tău.
Simți asta? E gabardină.
Desfă fermoarul.
Și...
Îmi place reticența ta.
E aproape convingătoare.
- Anita Vanger? - Acolo.
Mulțumesc.
Mă scuzați.
Probabil trebuia să-mi fac programare.
Nu, nu-i nimic.
- Vă rog, luați loc. - Mulțumesc.
- Mikael. - Mikael. Îmi pare bine.
Și mie îmi pare bine.
Cauți un consilier de investiții?
Aș căuta dacă aș avea bani.
Scuză-mă, nu înțeleg.
Scriu biografia unchiului tău Henrik.
De asta mă aflu aici.
Nu l-am mai văzut de peste 20 de ani.
A trecut mai mult de atât.
Nu mi-am mai văzut nici sora, nici pe altcineva din familie.
Scriu despre evenimente și mai îndepărtate.
M-ar ajuta amintirile tale.
De unde să încep? În caz că era o întrebare.
Permite-mi să-ți povestesc. Am ajuns în anul 1960,
la evenimentul care i-a schimbat complet viața lui Henrik.
Harriet...
I-am spus tot ce știam lui...
- Cum îl chema? - Morell.
Amintirile mele erau mult mai clare atunci decât acum.
Nu mă refer la evenimentul propriu-zis.
Încerc să aflu cum era Harriet.
Era un copil-problemă.
Ca toți copiii familiei Vanger.
Mamă nebună.
Tată bețiv. Cel puțin al ei nu era nazist.
- Era violent? - Al meu?
- Nu, al ei. - Din câte am văzut eu, nu.
Dar se observa că ceva nu era în regulă.
În unele zile era foarte retrasă.
După care se farda și purta cel mai mulat pulover la școală.
Apoi studia biblia ca o călugăriță,
deși niciun Vanger n-a fost credincios. Îți vine să crezi?
Era evident că e foarte nefericită.
Ce crezi că i s-a întâmplat?
Toată lumea știe.
N-ai idee cine o fi făcut-o și de ce?
Nu știu decât că întotdeauna mi-a fost milă de ea.
Am plecat la 18 ani și nu m-am mai întors.
Și ea ar fi făcut la fel,
dar n-a mai împlinit 18 ani.
Cu dl Bjurman, vă rog. Sunt Lisbeth Salander.
Așteptați un moment, vă rog.
Sunt bine. Îmi pare rău că n-am ajuns la întâlnire.
Am avut mult de lucru.
- S-a întâmplat ceva? - Nu, nimic îngrijorător.
Am nevoie de încă un avans din alocația mea.
Pot trece pe la biroul dvs diseară?
De ce nu vii acasă la mine? Ai un pix?
N-am nevoie de pix. Care este adresa?
- Da. - Eu sunt.
Lisbeth, intră.
- Îți place? - E drăguță.
Deci...
- Pentru ce ai nevoie de bani de data asta? - Pentru mâncare.
Ce mai faci?
Mă bucur că mă vizitezi.
Îmi vreau banii.
Să văd dacă te pot ajuta.
Stai.
- E vreo problemă? - Vreau să știu dacă...
Va trebui să fac asta de câte ori am nevoie de bani pentru mâncare?
Ce drăgălașă ești când te înfurii!
Am uitat să te întreb...
Îți place sexul anal?
Credința e garanția lucrurilor nădăjduite, dovada lucrurilor nevăzute.
Prin credință înțelegem că lumea a fost creată prin cuvântul lui Dumnezeu.
- Te conduc acasă. - Pot să mă duc și singură.
Ești sigură?
- E mai cald înăuntru? - Nu.
Îmi pare rău dacă aveți probleme financiare
la redacție cât lipsește Mikael.
- Ne descurcăm. - Ești sigură?
Cât crezi că mai rezistați? Șase luni?
- Aproximativ. - Și eu lucram în presă.
Dețineam șase cotidiene în anii '50.
Încă mai avem unul. The Courier, de aici, din oraș.
L-am lăsat șef pe nepotul meu, Birger, dacă tot nu se pricepe la altceva.
Ce-ați spune de un asociat?
N-a trebuit să ne gândim la asta până acum.
Ținem foarte mult la independența noastră.
Independența în presă depinde de publicitate.
Oricâtă publicitate ați avea, depindeți de ea.
- Nu ne interesează conținutul. - Scuzați-mă, mi-a scăpat ceva?
Discutăm despre a investi în revistă.
Am înțeles asta. Dar de ce v-ați dori s-o faceți?
Cu siguranță nu din lăcomie.
Mă simt prost că ți l-am răpit pe Mikael în cel mai nepotrivit moment.
Sunt convins că asta trebuie să fac. Așa ar fi moral.
Acesta e unul dintre motive. Și...
Dușmanii prietenilor mei îmi sunt și mie dușmani.
De când discuți asta cu ei?
N-am discutat. M-au sunat ieri și m-au rugat să vin.
De ce nu mi-ai spus?
De ce să-ți fi spus? Trăiești în pădure!
Și prin urmare, merit să fiu tratat ca un idiot?
Voiam să le aud propunerea.
Puteai refuza înaintea lor.
Refuz acum. E o idee proastă.
M-ai auzit spunându-le că mai avem vreo 6 luni.
Am mințit. Fără banii lor, ieșim de pe piață în 3 luni.
Nu cunoști această familie așa cum o cunosc eu. Sunt nebuni.
- Nu ne căsătorim cu ei. - Dacă acceptăm, exact asta facem.
Vrei să refuzi? Hai să refuzăm.
În loc de 50% din ceva, hai să avem 100% din nimic.
- Mikael? - Ce?
Plec de pe insula asta uitată de Dumnezeu mâine dimineață.
- Și? - Vii în pat sau nu?
Cât costa una din asta?
În jur de 300.
O să te doară foarte tare.
Când spui tu.
Fabricantul de petrochimice Vanger a preluat controlul revistei Millennium,
care, conform analiștilor, avea probleme financiare.
Millennium e o revistă excelentă.
Credem că e subestimată acum, deci e o afacere bună pentru noi.
Mai e un motiv. Nu-mi plac agresorii.
Vă referiți la dl Wennerstrom?
Mă refer la oricine încearcă să-și dea în judecată dușmanii
pentru a-i reduce la tăcere.
Dacă dl Wennerstrom dorește să mai încerce,
se va confrunta cu o companie care își permite să riposteze.
Mereu l-am admirat pe Henrik Vanger. E un titan, dar și un gentleman.
E și destul de bătrân. Așa s-ar explica
modul în care s-a lăsat convins de un condamnat mincinos.
Fir-ar!
Arhiva curentă e stocată pe CD-uri,
iar cea veche pe negative. Ce perioadă te interesează?
Septembrie 1966.
Mulțumesc.
E vorba despre Harriet Vanger?
Ești prea tânără să știi despre ce-i vorba.
Toți cei de aici i-am auzit povestea.
Așa ni se vorbea despre necunoscuți.
- Lisbeth? - Trebuie să-mi plătesc chiria.
Am nevoie de niște bani.
Intră.
Regret modul în care a decurs seara trecută.
Și eu.
Bun...
Trăiești.
Recunoști asta?
O aveam cu mine data trecută. Am așezat-o aici, îți amintești?
Ai văzut aparatul foto?
Nu e un aparat foto. E o lentilă pentru unghiuri largi.
Credeam c-o să fie un alt sex oral.
Care e oricum destul de dezgustător.
Ți-am subevaluat demența.
Bine, uite ce-o să se întâmple.
Fii atent.
Uită-te la mine.
Când te vei putea așeza iar,
deși o să cam dureze, recunosc,
mergem la bancă și le spunem că am acces exclusiv la banii mei.
Dă din cap.
După aceea, nu mă mai contactezi niciodată.
Vei pregăti lunar un raport al unei întâlniri pe care n-o vom avea.
Vei descrie cât de frumos evoluez
și cât de sociabilă devin.
Apoi vei negocia cu tribunalul
anularea declarației de incompetență.
Dacă nu reușești,
acest filmuleț se va răspândi pe net ca un virus.
Dă din cap.
Dacă pățesc ceva,
dacă mă calcă o mașină, dacă treci cu mașina peste mine,
se va uploada automat.
Dă din cap că pricepi.
Gabardină.
Iau cheile apartamentului.
Pentru c-o să te țin sub supraveghere.
Dacă găsesc vreo fată la tine,
indiferent dacă a venit de bună voie sau nu...
Nu... nu filmul.
O să te omor.
Te îndoiești de ceva din ce am spus?
Te îndoiești de rapoartele care îmi consemnează întreaga viață?
Ce-ar reieși,
dacă ar trebui să le rezumi?
Că sunt nebună.
Nu, e în regulă. Poți da din cap, pentru că e adevărat.
Sunt nebună.
Dă din cap!
Știu c-o să-ți fie dificil să-mi respecți regulile.
Mai ales pe cea cu abstinența.
O să-ți ușurez situația.
Nu te mișca. N-am mai făcut asta niciodată.
O să curgă sânge.
- Bună. - Bună.
- Ce faci aici? - Merg la Skelleftea.
Nu pot sta decât 4 ore.
Ce-i la Skelleftea?
Tabăra de religie.
Da.
- Nu sunt periculoasă. - E-n regulă, Nilla.
Sunt de acord cu ce hotărăști tu.
- Toată lumea are nevoie de ceva. - Câtă vreme nu-i Dumnezeu.
N-am spus asta.
N-am fost suficient de prezent pentru a ști ce se-ntâmplă cu tine
și îmi cer scuze pentru asta.
Dar niciodată nu mi-am dorit să-mi ascunzi ceva,
crezând că n-aș vrea să aud.
Asta fac.
Eu ar fi trebuit să te vizitez. Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Mă bucur că te-am văzut.
Pa pa.
- Ne mai vedem. - Da.
Nu fi prea dur cu catolicii.
Poftim?
Articolul pe care îl scrii.
Nu scriu despre catolici.
Pasajele din Biblie de pe biroul tău...
Femeia care se îndeletnicește cu ghicitul sau vrăjitoria, să fie omorâtă cu pietre.
Dacă păcătosul aduce ofrandă un porumbel,
preotul trebuie să-i rupă capul,
să-i despice aripile și să-l ardă pe altar.
Alo.
Dle detectiv Morell, sunt Mikael Blomkvist.
Da, bună ziua. Ce mai faceți?
Pentru binele dvs, sper că nu înghețați încă în Hedestad.
În legătură cu cazul Rebeckăi pe care l-ați menționat...
Țineți cumva minte numele de familie?
Bineînțeles. Dar ce relevanță are?
- Probabil niciuna. - Jocobsson. Rebecka Jocobsson.
Cum a fost omorâtă?
A fost decapitată. I-au fost smulse mâinile și-a fost incinerată.
Și toate astea s-au întâmplat în anul 1940.
Ce ai descoperit?
- Vă sun mai târziu. - De ce?
- E vorba de Henrik? - Stăteam de vorbă.
A început să-și frece brațul și s-a prăbușit.
O să-și revină?
Nu știu, Mikael. Sincer, chiar nu știu.
- Trebuie să pleci. - Îmi pare rău.
Vorbim mai târziu.
Bună seara.
- Haide sus. - Cum se simte?
Vestea bună e că a supraviețuit.
Cum se va descurca acum, va trebui să vedem.
- Este la terapie intensivă. - Sigur.
- Pot să iau unul din alea? - Vrei un sandviș?
- Puțin scotch. - Sigur că da.
Mulțumesc.
Nu-mi place să fiu nedelicat, dar...
Henrik mi-a promis ceva când am fost de acord să fac asta.
- Da, Wennerström. - Vreau să știu ce știe despre el.
- Acum. În cazul în care... - În cazul în care moare?
- Este nedelicat. - Și îmi cer scuze.
Ei bine, nu știu ce știe despre el, dacă mă întrebi.
Iar el nu-ți poate spune în starea în care este.
Așa că...
De asemenea, nu am discutat cui va trebui să îi raportez...
- Dacă pățește ceva. - Ei bine, o să-mi raportezi mie. Desigur.
Dar amândoi știm că nu o să se ajungă la asta, nu-i așa?
Nu, nu știm asta.
Ce vrei să spui?
- Este posibil să fi găsit ceva. - Glumești?
Ce ai găsit?
Ultima dată când am raportat despre ceva fără să fiu absolut sigur,
mi-am pierdut economiile de-o viață.
Am nevoie de un asistent pentru cercetare. Poți să autorizezi asta?
Da.
- Te gândești la cineva anume? - Pot să găsesc pe cineva.
Cunosc unul excelent. A făcut verificările cu privire la trecutul tău.
Ce a făcut?
Ei bine, doar nu crezi că angajăm pe cineva fără să-i verificăm trecutul?
Vreau să citesc asta.
Dl Frode a fost amabil să îmi arate raportul tău.
Numele investigatorului... Asta este numele ei, nu-i așa?
Vezi tu, nu găsesc nicio înregistrare despre ea și sunt foarte bun la astfel de lucruri.
Ar conta cu adevărat care este numele ei?
Dacă vreau să vorbesc cu ea, da.
Este împotriva regulamentului.
- Ești sigur? - Exact ca sursele tale. Înțelegi.
Bine.
Uite un nume pentru tine.
Sora mea. De asemenea, este și avocata mea.
O să te contacteze.
Aici sunt informații care pot proveni doar dintr-un singur loc.
Motivul pentru care nu poți să găsești nicio înregistrare despre ea,
este pentru că informațiile despre ea au fost blocate.
- Este protejată de stat. - Ce legătură are asta?
A avut o viață dificilă.
Putem, te rog, să nu i-o facem și mai dificilă?
Cine este?
Mikael Blomkvist.
- De fapt, nu m-am trezit de-a binelea... - Pot să intru? Te rog.
Bună.
Noi doi trebuie să discutăm. Am adus micul dejun...
- Îmi pare rău, trebuie să... - Hei! Hei!
Cine te crezi?
Sunt tipul pe care îl cunoști mai bine decât prietenii mei cei mai apropiați.
Ce-ar fi să te îmbraci și să o dai afară pe prietena ta?
Trebuie să discutăm.
Îmi pare rău, trebuie să pleci.
Bine.
Vrei să rămân?
Nu.
- Pa. - Pa.
Pa.
- Îmi pare rău. - Este în regulă.
Bănuiesc că te-am speriat apărând în felul ăsta.
Dacă mă atingi, o să fac mai mult decât o să te sperii.
Asta nu va fi necesar.
Raportul tău... foarte detaliat.
Pentru mine nu a fost foarte amuzant.
- Nici nu trebuia să fie. - Când scriu despre oameni,
încerc să-l distrez pe cititor.
Wennerström nu a fost prea distrat.
Șeful tău, Armansky...
Mi-a spus că accepți doar slujbe care te interesează.
Așa că, bănuiesc că ar trebui să fiu flatat.
O să stai jos?
A spus de asemenea, că la tine apelează...
când slujba este... "delicată".
Ăsta e cuvântul pe care l-a folosit. "Delicată".
Eu o să folosesc cuvântul "ilegal",
pentru că asta a fost când mi-ai accesat fără drept computerul.
Nu o să fac nimic în legătură cu asta. Aș putea, dar nu o să o fac.
Ceea ce o să fac este să-ți spun o poveste și dacă te interesează,
poate o să te hotărăști să mă ajuți să cercetez mai departe.
Dacă nu, atunci o să las micul dejun pe masă și nu o să mă mai vezi niciodată.
Poftim, pune scrumul aici.
Ce fel de cercetare?
Lisbeth... Pot să-ți spun Lisbeth?
Vreau să mă ajuți să prind un criminal de femei.
Am un "R. J. ", Rebecka Jacobsson.
Nu am nicio idee cine sunt ceilalți oameni,
sau în ce fel sunt legați de moartea fetei de 16 ani.
Dar trebuie să fie legați în vreun fel.
Așa că, ceea ce o să facem noi, va fi să aflăm
cine sunt și ce s-a întâmplat cu ei,
și ce legătură au aceste versuri din Leviticus.
Ce faci?
Încep. Poți să continui să vorbești, dacă vrei.
- Nu ai nevoie să te uiți la astea? - Le-am reținut.
Pisică!
Cum ai intrat?
Nu m-a mai întrebat despre asta de peste 40 de ani.
De ce ar vrea o fată drăguță ca tine să știe despre o crimă atât de oribilă?
- Mă interesează. - Serios?
Soțul ei a fost primul suspect.
Soțul este de obicei primul suspect și de obicei este ultimul...
dar nu și de data asta.
Ne-am mutat bănuielile asupra unui vecin. Apoi un vagabond...
Odată ce ajungi la persoane străine, este doar o problemă de timp...
până ajungi la țigani, și știi că nu vei rezolva niciodată cazul.
Cum a fost ucisă?
- Dră... - Salander.
Îmi pare rău... Dra Salander, sper că nu te deranjează că te întreb,
dar când ai mâncat ultima dată?
Am un metabolism care consumă caloriile rapid. Nu pot lua în greutate.
Te întreb pentru că este mai bine să vezi ceea ce o să-ți arăt,
cu stomacul gol.
Dacă un bărbat îți oferă un miel, va trebui să fie o femelă fără de pată.
Își va pune mâna pe capul său și-l va măcelări...
golindu-i sângele la baza altarului...
iar el va fi iertat.
- Cum se simte? - Are nevoie de operație,
dar nu este niciun chirurg specializat.
Așa că familia trebuie să hotărască, dacă va fi cazul,
dacă va fi sau nu resuscitat.
Și nu stau prea bine în luarea deciziilor.
- Cum a decurs cu dra Salander? - A acceptat.
Uite, crezi că îl pot vedea?
Ultima dată când am verificat dormea...
- Dar... lasă-mă să verific. - Mulțumesc.
Nu verifica.
- Spune-i să-și ia lucrurile și să plece. - Mamă, te rog.
Nu folosi tonul ăsta față de mine.
Isabella, dl Blomkvist lucrează pentru Henrik.
- Ar trebui să votăm despre asta. - Nu fi idiot, Birger.
Știm cu toții ce vrea Henrik. Putem, te rog să facem asta?
Henrik se luptă pentru viața lui acolo înăuntru.
Ăsta este ultimul lucru de care are nevoie.
Scuzați-mă, dnă Vanger, nu se fumează aici înăuntru.
Întoarce-te la Stockholm.
Când vom avea nevoie de o cronică de familie
scrisă de un calomniator, știm pe cine să sunăm.
În regulă, mulțumesc.
Pe aici, dră.
Dacă o femeie se apropie de orice animal și face sex cu el,
trebuie să ucizi femeia și animalul.
Vărsarea sângelui lor va fi din vina lor.
w w w. s ub. titr. ari-noi. r. o
Familia mea este imposibilă. Din cauza asta compania este o ruină.
Îmi cer scuze pentru comportamentul mamei mele.
Sunt obișnuit cu asta.
Nu are legătură cu tine. Este între ea și Henrik.
A luat-o razna când tatăl meu a murit.
Băutul... s-a înrăutățit, iar Henrik m-a luat pe mine și pe sora mea de acolo,
și a lăsat-o exclusă din comunitate în vechea casă din partea cealaltă a insulei.
Ea nu l-a iertat.
Tu... tu trebuie să rămâi.
Ești ultima șansă pe care o are Henrik la o rezolvare finală.
Rezolvă asta într-un fel sau altul, eu o să o țin pe mama departe de asta.
Dar, te rog, grăbește-te.
Desigur.
Lisbeth?
- Iau eu asta. - Este în regulă.
- El este Martin Vanger. - Ce mai faci?
Bine.
- Prietena, sau... - Asistenta.
Mulțumesc foarte mult.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Ai avut probleme în a găsi locul?
Toată lumea din oraș știe cine și unde ești.
Asta este liniștitor. Îți este foame? Să-ți fac un sandviș?
Nu.
Știi, am avut și eu o motocicletă.
- Triumph... - Știu.
Cele cinci cazuri de pe lista lui Harriet.
Și încă cinci pe care le-a omis...
De trei dintre ele sunt sigură.
Rebecka a fost prima, așa cum credeai...
A doua, M. H., este Mari Holmberg, o prostituată din Kalmar,
ucisă în 1954.
Se potrivește cu Leviticus 20:18.
"Dacă un bărbat se culcă cu o femeie la menstruație,
și îi dezgolește sursa curgerii, iar ea nu-și acoperă sursa curgerii... "
A fost violată și înjunghiată, Dar cauza morții
a fost sufocarea cu un tampon sanitar.
R. L., Rakel Lunde, 1957. Femeie de serviciu și în timpul liber cititoare în palmă,
legată cu o sfoară de rufe, i s-a pus un căluș, a fost violată
și i s-a zdrobit capul cu o piatră. Leviticus 20:27.
"O femeie care este medium sau ghicitoare trebuie omorâtă cu pietre. "
Eu fumez afară.
Sara Witt, 1964. Fiica unui preot.
A legat-o de pat, a violat-o, a murit carbonizată în focul
pe care l-a pus casei ei. Leviticus - 21:9.
"Dacă fiica unui preot care se pângărește făcând pe târfa, își pângărește tatăl
și trebuie arsă în foc. "
Magda Lovisa Sjoberg, 1960.
Găsită într-un hambar, înjunghiată și violată cu unelte de fermă.
Vaca din staulul alăturat avea gâtul tăiat, sângele ei era pe fată,
iar al ei pe vacă.
Leviticus 20:16,
"Dacă o femeie face sex cu vreun animal, trebuie să ucizi femeia și animalul.
Vărsarea sângelui lor va fi din vina lor.
Lea Persson, 1962. A fost găsită de sora ei în magazinul lor de animale.
A fost violată și bătută.
Criminalul a eliberat animalele și a spart acvariile.
Era un papagal înăuntrul ei.
Următoarea, Eva Gustavsson, 1960. O fugară. A fost violată,
strangulată,
și i s-a legat un porumbel ars în jurul gâtului.
Lena Anderson, 1967. Studentă.
Violată, înjunghiată, decapitată...
- Bine... - Nu am terminat.
În regulă, căutăm un criminal în serie, dar...
dar ce legătură au astea cu o adolescentă care locuia pe insulă?
Și ea îl căuta pe el.
Viol, tortură, foc, animale, religie.
- Îmi scapă ceva? - Numele.
Sunt toate biblice.
Prima femeie, târfă, Fecioara Maria. Sara, Rakel...
sunt toate din Vechiul testament.
Ceea ce înseamnă că erau toate evreice.
Dacă este ceva ce familia Vanger a avut parte des, este antisemitismul.
Uite unul chiar acolo.
Pot să dorm pe canapea.
Bine.
Sigur...
Da, ar putea fi... bani pe undeva.
- Noapte bună. - Noapte bună. Numele lui Harriet nu este.
Ce nu este?
Nume evreu.
- Ce faci aici? - Îți citesc notițele.
- Sunt codate. - Te rog...
- Ia niște cafea. - Bine.
Și apoi vom avea o conversație foarte serioasă
în legătură cu lucrurile tale și lucrurile mele.
Este uimitor ce ai aflat din fotografiile paradei.
Mulțumesc.
- Păcat că nu le ai pe ale ei. - Ale cui?
Ale ei.
Îmi pare rău.
Da, bine...
Asta este. Nu...
Asta este una. Unde naiba este asta?
Bine. Da.
Ce scrie acolo?
- N, ceva, R, S, J... - Norsjo.
Apoi o literă, K, o literă, R, I, F,
Carpentry ~tâmplărie~.
Ei bine, trebuie să găsim un tâmplar.
La naiba!
Tâmplăria nu mai există.
Nici măcar nu știu dacă a lucrat acolo sau nu. Dar dacă a lucrat,
poate obișnuia să vină aici să cumpere scule.
Nu-l recunosc. Îmi pare rău.
Trebuia să încep de undeva.
Nu sunt detectiv, dar...
1966... eu aș fi început la azilul de bătrâni.
- Ăsta este fiul lui Brannlund. - Știi unde l-aș putea găsi, pe fiu?
Lângă tatăl lui, la cimitir.
A fost ucis într-un accident la un șantier, cu ani în urmă.
Dar... ea ar mai putea fi în viață. Văduva lui.
Știi unde o pot găsi?
În 1966, erai în Hedestad împreună cu soțul tău.
- Cine a făcut fotografiile astea? - Un fotograf local.
Și tu ai făcut fotografii în ziua aia și...
mi-ar plăcea să le văd, dacă printr-un miracol încă le mai ai.
Nu ar fi un miracol. Noi eram acolo în luna de miere.
Dar de ce?
Fata asta... vreau să o vezi mai bine în fotografia mărită.
Aici ești tu. Imediat după ce a fost făcută fotografia asta...
După ea a văzut ceva vizavi pe stradă,
a fost ucisă.
Groaznic!
- Poftim. - Mulțumesc.
Te deranjează dacă fac o copie?
Nu.
Nu pot să-ți dau nimic din astea fără o autorizație din partea dlui Armansky.
Atunci sună-l.
Data următoare completează toate cererile necesare.
Care dintre ei ești?
Bună seara.
Cum este viața ta intimă?
Nu mi-a păsat de ultimul tău raport.
Este făcut neglijent, de parcă nu ți-ai dat interesul.
Să vedem mai mult entuziasm pentru recuperarea mea în lunile următoare.
- Dar... - Nu vorbi!
Nu vreau să-ți aud vocea. Dă doar din cap.
Începe să cauți un psihiatru pe care îl poți mitui. În felul ăsta..
sub jurământ, va declara că nu este absolut nimic în neregulă cu mine.
Și încetează să mai vizitezi site-urile de înlăturare a tatuajelor,
sau o să o fac din nou...
chiar aici.
- Asta este ață dentară? - Da.
Ai sterilizat-o, nu-i așa?
Nu putem folosi bandă adezivă sau ceva asemănător?
Nu.
Ce?
Mulțumesc.
- Iisuse! - Bea.
Bine.
- Ai grijă, e ochiul meu. - Nu te mișca.
Nu ești doctor.
- Scoate-ți hainele ude. - Ce?
Da. Mulțumesc.
Da, cred că s-a oprit sângerarea. Doare, naibii.
Nebunia naibii. Asta este o nebunie afurisită.
Iisuse, doare.
La naiba.
Asta este o nebunie. Adică, oamenii ăștia...
Cineva a tras spre mine. Nu a fost un a accident.
Nu trage nimeni în tine acum.
Știi, sunt destul de sigur că asta este o idee proastă.
De ce?
Ei bine, în afară de faptul că sunt mai în vârstă și că lucrăm împreună...
Ai lucrat cu... cum se numește. Ți-a fost bine.
Da, am niște standarde, mă crezi sau nu.
Trebuie să te oprești din vorbit.
Vrei să deschid o fereastră?
- Îmi place să lucrez cu tine. - Și mie îmi place să lucrez cu tine.
Ar fi putut fi o împușcătură rătăcită.
Nu este acel criminal. Dacă l-ar fi vrut mort nu ar mai fi fost aici.
Avem aici braconieri. Ei trag în orice mișcă.
Și dacă are dreptate, Dirch. Dacă este el?
- Asta trebuie să înceteze. - Vrei să te oprești, Mikael?
Uite, am rapoarte ale poliției, fotografii,
notițele lui Henrik, propriile mele notițe, și cercetarea lui Lisbeth.
Ceea ce nu am sunt înregistrările companiei Vanger Industries.
- Asta vreau. - De ce?
O să autorizezi așa?
Înregistrările private ale companiei?
Cât de vechi?
Henrik a spus că pot să am acces la tot ce vreau.
- De asta am nevoie. - Nu la asta s-a referit.
O să semnez o declarație de confidențialitate, dacă asta ajută.
- Crezi că Henrik ar fi acceptat? - Din cauza asta mă are pe mine.
Ca să-l protejez de el însuși. Asta este o nebunie.
- Ce avem de ascuns? - După 120 de ani de afaceri?
Probabil, multe.
Dacă are nevoie de asta ca să termine, ar trebui să aibă aprobarea.
Ce caut?
Orice legătură dintre Vanger Industries...
și orașele unde au fost ucise femeile...
Și totul despre Frode.
Tatăl tău a făcut fotografii în ziua aia pe care nu le-a văzut nimeni.
Vreau să te uiți la asta.
- Atunci întreabă-l. - Mă întrebam dacă poți face tu asta.
După cum știi, nu vorbesc cu el.
Nu poți face o excepție în cazul meu?
Îți este teamă să fii în aceeași încăpere cu el?
Nu spun că n-ar trebui.
Așadar nu o să mă ajuți?
Îmi pare rău.
Te rog.
Ai terminat?
Vreau să știu unde erau toate fabricile și proiectele
din 1949 până în 1966.
- Ai deja totul. - Nu, nu am.
Nu este nimic cu privire la corporațiile subsidiare...
- Parteneri sau furnizori. - Atunci va trebui să te descurci fără.
Dl Frode a spus că am acces la tot ce am nevoie, iar...
- De asta am nevoie. - A spus că ai access la acest etaj.
Sună-l.
Îți mulțumesc că te-ai întâlnit cu mine.
Intră.
- Ceai? - Te rog.
Sven Olof Lindholm. Eu.
Chipeș.
Birger Furugard. Eu.
Per Engdahl.
Dar pe tine te interesează mai mult decât naivă mea operă fotografică.
Prieteni, relații, genul ăsta de lucruri.
Te rog.
- "Blom" sau "Blum"? - Blomkvist.
Nu sunt un pustnic.
- Nu îmi închid ușa nimănui. - Mulțumesc.
Doar că nu mă vizitează.
Poate dacă ai fi redecorat...
Să ascund trecutul așa cum fac toți?
Sub o vopsea subțire strălucitoare.
Ca o masă Ikea...
Eu sunt cel mai sincer dintre toți.
- Familia? - Suedeză.
Peisaje? Sunt niște peisaje frumoase acolo?
Cine este aici? Cel neclar.
Nu-mi pot da seama.
- Este băiatul lui Gottfried. - Martin?
Un tânăr chipeș, dar inutil, la fel ca tatăl lui.
Ca tatăl lui...
Închidem.
Nu am terminat.
Nu sunt autorizată să rămân peste program.
Eu sunt.
Și am nevoie de acces pretutindeni, inclusiv orice este încuiat.
Sună-l pe Frode.
Lasă cheile la paznic.
Bine.
Carlen și Vanger reconstruiesc planul local.
Gottfried Vanger și Carlen strângându-și mâinile.
Grupul Vanger achiziționează Karlsons's Shipping & Freight.
Vanger Industries investește în Uddevalla
Dra Lea Persson a fost găsită strangulată.
În memoriam
Rahat!
În memoriam Gottfried Vanger 1927-1965
Martin?
Mikael?
Salut.
Plimbarea ta de seară?
Așa este, eu...
- Ce mai faci? - Bine.
M-am oprit pe la spital în drum spre casă.
Henrik m-a rugat să te întreb ceva.
Ce?
Intră, o să-ți pregătesc ceva de băut.
Salut, Martin.
Închide ușa, bate vântul.
- Ce s-a întâmplat cu tine? - Când?
Acum câteva clipe.
- Am căzut din cauza întunericului. - Nu ai lanternă?
- O să-ți dau eu una. - Nu am fost atent.
Cum decurge investigația?
- Nu am nimic nou de raportat. - Nu?
Dirch spune că fata este foarte inteligentă.
Poate va descoperi ea ceva.
Poate. Mulțumesc.
- Așadar, ce a spus? - Ce?
Ai spus că Henrik te-a rugat să mă întrebi ceva.
- Ei bine, tocmai am făcut-o. - Ce?
- "Cum decurge investigația?" - Da, sigur.
Asta era întrebarea lui.
Vânezi?
Ar trebui să mergem împreună la vânătoare odată.
Sigur.
Absolut nimic?
- Nou, de raportat? - Nu. Nimic.
- Văd că ești neliniștit. - Nu.
Lasă-mă să te conduc, după plimbarea ta.
Da, sigur.
Ca să iei cine cu prietena ta.
Asistenta.
O să avem mai mult noroc cu o armă de foc.
- Scuză-mă? - Când o să mergem la vânătoare.
O armă de foc. Este de preferat unui cuțit.
Vreau să-ți arăt ceva.
Ia-ți și băutura. Lasă-mi cuțitul la loc.
La dreapta.
Îmi pare rău, lăsați mesajul după ton.
Știi ce este mai greu decât să împuști pe cineva?
Să ratezi.
La cabană a fost o împușcătură foarte precisă.
Nu a funcționat. Sunt aici.
Mikael, a funcționat. Ești aici.
Înăuntru.
Ți-ai vărsat băutura.
De ce nu ai plecat acasă?
Pot să...?
Cum ai făcut-o?
Ce ai găsit?
Putem vorbi, sau ne putem apuca de treabă.
Am găsit o fotografie pe care nu o mai văzuse nimeni.
- Cu cine? - Cu tine.
- În uniforma școlii din Uppsala. - Ce dovedește asta?
Arată că ai mințit în legătură cu locul în care erai în ziua aia.
Așa am făcut?
Sau mai degrabă timpul în care ai fost acolo.
Și ce dacă? Oamenii mint tot timpul.
De asemenea arată că Lena Andersson ți-a fost colegă.
Lena...
Asta a fost acum mult timp în urmă.
Unde e fotografia asta acum? Este cu toate celelalte prostii ale tale pe biroul tău?
Este o copie pe laptopul meu, și mai există o copie pe un website, în siguranță.
Asta este o minciună...
Cât de multe știe fata? Sper că la fel de mult ca tine.
Asta va face să fie distractiv. Ea unde este?
Stockholm. A plecat în dimineața asta.
Și asta este o minciună.
Este la biroul nostru uitându-se la alte prostii vechi.
Am primit un telefon de la managerul arhivei. Este foarte deranjată...
de fata asta. Lisbeth. Îmi place numele ăsta. Lisbeth.
Așadar, când o să plece Lisbeth
o să primesc un telefon de la pază, ca să pot fi
la casa ta s-o întâmpin.
Nu-ți pot mulțumi îndeajuns că ai adus-o la mine.
Mikael?
Așadar, ce ai vrea să știi?
Ești jurnalist, pune-mi întrebări.
Ce fac cu fetele? Asta este o întrebare bună.
Ei bine, înainte să fac ceea ce facem, stăm jos, ne relaxăm, bem o băutură...
Îmi place mult partea asta.
Să stau de vorbă cu amândoi, știind că unul dintre voi va muri.
După aceea, scap de cadavre. Departe pe mare.
Spre deosebire de tatăl meu,
care le lăsa împrăștiate peste tot ca pe niște trofee.
Asta nu este prea inteligent, dacă mă întrebi pe mine.
Dar mereu a vrut să iasă în evidență.
Sincer, a primit ceea ce a meritat.
Nu poți să fii un asemenea tehnician neglijent.
Nu poți să bei în exces, așa cum făcea el.
Pentru asta este nevoie de disciplină.
Este o știință cu mii de detalii.
Planificarea. Executarea. Ștergerea urmelor.
Ascultă, trebuie să-ți spun, o să faci o mare mizerie.
Lasă-mă să te întreb ceva.
De ce oamenii nu au încredere în instinctele lor?
Simt că ceva este în neregulă, că cineva este prea aproape în urma lor...
Tu știai că ceva este în neregulă,
dar te-ai întors în casă. Te-am forțat? Te-am târât eu înăuntru? Nu.
Tot ce a trebuit să fac a fost... să-ți ofer o băutură.
Este greu de crezut că teama de a ofensa poate fi mai puternică
decât teama de durere. Dar știi ceva?
Este.
Întotdeauna ei vin de bunăvoie.
Și apoi stau acolo. Știu că s-a terminat, ca...
tine. Dar cumva...
încă cred că mai au o șansă.
"Poate dacă spun ceea ce trebuie... Poate dacă sunt politicos...
Dacă plâng, dacă implor... "
Și când văd că speranța se scurge de pe fețele lor, așa cum
se întâmplă cu a ta acum,
mă simt...
excitat.
Știi, noi nu suntem foarte diferiți.
Amândoi avem impulsuri puternice.
Satisfacerea impulsurilor mele necesită multe prosoape.
Ar putea să te amuze să știi că
în timp ce tu erai sus servind ciocolată cu mine și cu Liv...
care, apropo, mă găsește foarte convențional...
O aveam pe Irina acolo în cușca aia.
Ai putea întreba cine este Irina.
Doar o altă fată.
Doar o altă târfă imigrantă. Cine le va simți lipsa?
- Sora ta nu a fost. - Ce?
Sora ta, Harriet, nu a fost doar o altă fată.
Ai găsit-o?
Ce s-a întâmplat cu ea?
Ai ucis-o.
Detectiv inutil afurisit.
Este prea strâns ca să vorbești?
Bine. M-am săturat să vorbesc cu tine.
Nu am mai avut un bărbat aici înainte.
De fapt, nu am atins niciodată un bărbat, cu excepția tatălui meu.
Dar a fost datoria noastră.
A mea și a lui Harriet.
Hei!
Este o armă. Este o armă pe televizor.
Pot să-l omor?
Cum poate fi o fată de 23 de ani protejată de stat?
Sunt incompetentă psihic
și nu mă pot descurca în viața de zi cu zi.
- De când au spus asta? - De când aveam 12 ani.
Ce s-a întâmplat când aveai 12 ani?
Îmi pare rău, nu este treaba mea.
Am încercat să-mi ucid tatăl.
I-am dat foc. A avut arsuri de 80%.
O să fac cafea.
- Cine este? - Este Harriet.
Le-am găsit în subsolul lui Martin,
printre... suvenirurile sale.
Martin nu a negat nicio crimă.
Dar când am menționat de Harriet, a fost confuz.
S-a enervat pe mine, pentru că nu am putut să-i spun ce s-a întâmplat cu ea.
Nu a ucis-o el.
Nici tatăl lui nu a făcut-o. Era mort cu un an înainte.
Dacă cumva a reușit să fugă?
Și dacă...
este încă în viață?
Atunci doar o singură persoană din familia asta ar ști unde este.
Să fiu al naibii, să fiu al naibii.
Este rândul tău.
Bine.
Da.
Bună.
- Îmi pare rău că te deranjez. - Ce vrei?
- Nu te-a sunat nimeni? - În legătură cu?
Vărul tău, Martin.
Ce este cu el?
A murit într-un accident auto joia trecută. Va fi o slujbă...
Nu mă interesează nicio slujbă.
- Da, înțeleg. - Ce înțelegi?
Că nu îți pasă prea mult de rude.
- Uite, am crezut că trebuie să știi. - Acum știu.
Cum a decurs?
- Bine. Cred. - S-a conectat.
Face cumpărături.
Încă joacă solitaire?
- Și nu a apelat pe nimeni? - Nu.
Îi interceptăm și telefonul mobil?
Eram foarte sigur că o să ne conducă la ea.
Pune-ți mâna înapoi în cămașa mea.
Există doar un motiv pentru care nu a sunat-o pe pe Harriet.
Nu poate, pentru că Harriet este moartă.
- Știi, mă gândeam... - O secundă.
Ce voiai să spui?
Mă gândeam că ar mai putea fi o posibilitate.
- Ce mai este acum? - Înainte să moară,
fratele tău m-a agățat de un cârlig...
Harriet.
- Așadar tu ai trimis florile? - Da, eu le-am trimis.
Am găsit în Registrul Stării Civile că Annita a fost măritată.
Dar familia nu a știut niciodată, nu-i așa?
Așa că presupun că a venit aici cu un pașaport pe numele dobândit prin căsătorie
iar tu ai urmat-o cu pașaportul pe numele de fată.
Nu. De fapt, a fost exact invers.
S-a gândit că este mai sigur pentru mine să călătoresc eu cu Spencer.
Ei bine, ce credea el despre asta?
Nimic. Doar că o iubea.
A spus: "Dacă mă iubești, o să o faci
și nu o să întrebi de ce. "
Nu a întrebat niciodată.
Și amândoi au murit acum 20 de ani.
Un accident de mașină.
Și asta ai aflat.
Tu ești?
Aveam 14 ani când m-a violat prima dată.
- Martin? - Nu, tatăl meu.
Martin a început doar după ce a murit el.
De ce nu ai spus nimănui?
Am spus. Mamei.
Henrik ar fi făcut ceva.
Eram aproape să îi spun. Dar mi-a fost teamă din cauza a ceea ce făcusem.
Eu...
Încă nu înțelegi, nu-i așa?
La un an după acea primă dată...
Au fost multe dați în timpul acelui an...
Tatăl meu s-a îmbătat mai mult decât de obicei într-o noapte
și a început să se laude
cu femeile pe care le-a ucis.
În timp ce îmi sfâșia hainele, cita din Biblie.
Mi-a legat o curea în jurul gâtului.
A vrut să mă ucidă.
Eu...
Am reușit să ies din casă, m-am dus la docuri...
El a venit clătinându-se după mine.
Nu mă puteam lupta cu el într-un spațiu închis,
dar într-un spațiu deschis
eram suficient de puternică să fac fața unui bătrân bețiv.
Când se terminase totul,
am privit în sus, iar Martin stătea acolo, privindu-mă.
Și tot ce reușisem să fac a fost să-l înlocuiesc pe unul cu altul.
Câteva luni mai târziu, Henrik l-a trimis pe Martin la școală în Uppsala.
Și m-am gândit că poate, doar poate, coșmarul se sfârșise în cele din urmă.
Apoi l-am văzut în ziua paradei
vizavi pe stradă,
și am știut... că nu se va sfârși niciodată.
Cum ai reușit să fugi?
Annita...
A insistat să las totul în urmă.
Dacă luam ceva, poliția ar fi putut bănui că eram încă în viață.
În timp ce toți luau cina, eram singură la 20 de metri de ei.
Mi-am petrecut noaptea acolo. Atunci a început căutarea.
Dimineața, a venit să mă ia.
Crescusem cu acel pod ca fiind legătura mea cu casa.
Dar tot la ce mă puteam gândi era că dacă mă depărtez de ei,
dacă trec de poliție.
atunci aș putea fi în siguranță.
Și am fost. Până când ai apărut tu.
Ești în siguranță acum.
Tu cum ai reușit să scapi?
Și pe mine m-a salvat cineva.
- Cum te simți? - Bine.
Mulțumesc, Anna.
Ți-am făcut o promisiune.
Indiferent dacă găsești ceva sau nu.
Așadar, ce ai să-mi spui?
Salut, Henrik.
Abia mi-l amintesc pe Wennerstrom lucrând aici...
- Cu atât mai puțin să fie concediat. - Cum ai putea?
A fost acum mult timp.
Ceea ce contează mai mult decât banii pe care ți i-a furat ca să înceapă afacerea.
Dacă te referi la prescrierea penală...
Nu am avut nicio idee că asta ascundea Henrik. Dacă aș fi știut,
nu l-aș fi lăsat să te aducă aici. Nu încerca să te înșele.
Haide, știe că nu poți judeca pe cineva după 35 de ani.
Adică, îmi place Henrik, dar el știe asta.
Reputația unui om însemna odată ceva.
El încă crede în asta.
Sunt sigur că a crezut că îl poți distruge pe Wennerstrom în fața opiniei publice.
"Opiniei publică" acum celebrează comportamentul rău al oamenilor.
Este un om bătrân.
Mi-a promis capul lui Wennerstrom pe o tavă.
Asta nici măcar nu este o tavă. Nu pot face nimic cu asta.
Da, desigur...
Ce s-a întâmplat cu Wennerström?
Cum a ajuns la tine?
Am fost prost.
Am auzit ceva, de la o sursă anonimă,
care acum sunt sigur că era unul dintre lacheii lui Wennerström.
Era ceva fals, lucru care s-a dovedit ușor în instanță.
Erai foarte energic în a spune că modul în care ți-am cercetat viața a fost ilegal
și imoral.
Ai avea aceeași părere în legătură cu Wennerström?
Continuă.
L-am cercetat înainte să mă angajezi.
Nu am avut ocazia să studiez totul,
pentru că tu și afurisita de Harriet Vanger m-ați ținut ocupată...
- Dar este posibil să fi găsit ceva. - Este posibil să fi găsit ceva?
Poate.
Spală banii proveniți din arme și vânzările de droguri
și asociațiile criminale din Rusia.
Din acei bani, un procent de 5% intrâ în conturile lui,
iar restul ajung în Insulele Cayman.
De unde știi asta?
De data asta nu vrei să știi.
De data asta vreau să știu.
Am acces la computerul lui,
și la contabilii și avocații săi.
Cum ai asta?
Aș fi putut avea de la o sursă din interiorul companiei.
- Dar nu este așa. - Dar așa o să spui.
Iar tu ce o să-mi spui mie?
Ei bine, asta depinde de cât de mult îți dorești să știi.
Vreau. Mikael, cum ai avut acces?
Jurnalistul financiar Mikael Blomkvist, care pe vremea asta
anul trecut a fost condamnat pentru calomnie într-o sală de judecată din Stockholm,
nu pare să fi învățat din greșelile sale.
Sau poate a învățat...
În numărul curent al revistei Millennium,
atacă aceeași companie care l-a dat în judecată cu succes...
Înainte să apară problemele.
Ce se va întâmpla acum?
Va spune că este o răzbunare, ceea ce nu va funcționa.
Poliția și Fiscul vor investiga.
Vom merge în instanță. Poate va ajunge în închisoare.
Așa crezi?
Probabil că nu. Tipii ăștia nu ajung niciodată în închisoare.
- Ce este în neregulă cu tine? - Este jenant.
Spune-mi.
Trebuie să împrumut niște bani.
50.000.
Am o șansă să fac o investiție. Este o investiție sigură și inteligentă.
Nici măcar nu cred că am 50.000.
Ba da, ai.
Ai 65.000 în două conturi.
Îmi pare rău că știu asta.
O să îți primești înapoi banii. Îți promit.
- Bine. - Bine.
Vrei o cafea?
Aceste acuzații, precum celelalte din partea așa-zisului jurnalist,
pe cât sunt de neadevărate, pe atât sunt de ridicole.
Mă voi întâlni cu dl Blomkvist din nou în sala de judecată. Abia aștept asta.
Dar documentația sa?
Fabricată. Toată.
Biroul de Fraude Fiscale nu e atât de sigur de acest lucru precum dl Wennerstrom.
Dacă o fracțiune din ceea ce probele dlui Blomkvist se dovedesc a fi adevărate,
nu numai că va fi o investigație a titlurilor mobiliare,
ci și o anchetă cu privire la crima organizată.
Dl Blomkvist nu a dat numele niciunei surse.
Nu îl putem forța să facă asta. Dar îi putem căuta sursele.
- Începând de unde? - Începând cu...
apropiații dlui Wennerström,
Doar cineva din interiorul unei asemenea corporații ar fi putut avea acces
la genul acesta de informații.
Dl Wennerström nu este disponibil pentru a comenta astăzi,
dar aș fi fericit să vă răspund eu la întrebări.
- Unde se află? - Îmi imaginez că acasă.
Nu, nu este acasă.
A părăsit țara?
Nu cred asta.
- Bine. Mulțumesc. - Mulțumesc.
Bine ați venit la Hotelul Delta... Îmi puteți arăta pașaportul, vă rog?
Deoarece nu s-a prezentat înaintea Comisiei Titlurilor Mobiliare,
a fost emis un mandat de arestare pentru Președintele Wennerström Group.
Pot să confirm că a părăsit Suedia cu un avion particular
care a aterizat în Paris săptămâna trecută,
dar nu știm dacă se mai află acolo.
Până acum s-ar fi putut duce oriunde.
Mulțumesc.
Am mai multe conturi la Banca Kroenfeld, din Insulele Cayman.
Aș vrea să le transfer și să le schimb în obligațiuni.
Desigur, aveți codurile de aprobare.
Desigur.
Câte conturi o să transferați?
30.
Asta o să dureze.
Pentru asta veți primi un comision de 4%.
- Voi primi? - Atunci nu va mai fi o pierdere de timp.
Un turist suedez aflat în vacanță aici în Barbados spune
că știe unde se află omul de finanțe fugar Hans-Erik Wennerström,
aici, în capitala insulei din Caribbean, Bridgetown.
Poliția a dat publicității fotografia sa ieri
și au spus că ei cred că este chiar miliardarul dezonorat.
Câte din acestea vreți să le convertiți în bani în conturi?
Toate 50, în cinci conturi diferite.
Da. Pare corect.
Omul care este acum numit "Charles Ponzi al Suediei",
este posibil să nu mai aibă o țară căreia să-i spună "casă",
dar are suficienți bani încât să cumpere una.
Potrivit Comisiei Internaționale Bancare,
Wennerström, la o săptămână de la apariția articolului din Millennium,
a început să-și golească conturile din Banca Kroenfeld din Insulele Cayman.
Acei bani, aproximativ 2 miliarde de euro,
au fost transferați în mai multe conturi
cu ajutorul acestei complice, văzută aici în Zurich...
- Hei. - Hei.
Banii pe care i-am împrumutat.
Deja?
- Mulțumesc. - Eu îți mulțumesc.
M-am lăsat.
A fost o investiție bună?
A fost în regulă.
Ce faci mai târziu?
Mă întâlnesc cu fiica mea.
Bine.
Arăți bine.
Este din nou Crăciunul...
Ne mai vedem.
Mi-au lipsit întâlnirile noastre.
Sunt sigur că ție nu. De ce ți-ar fi lipsit?
Întotdeauna ți-am dat dureri de cap.
Nu apăream niciodată cu vești bune. Doar cu probleme.
Acum am vești bune. Mi-am făcut un prieten.
Adică, unul pe care l-ai aproba.
Sunt fericită.
Hei.
S-a confirmat că fugarul Hans-Erik Wennerström
a fost împușcat de trei ori în cap din apropiere
în ceea ce poliția numește o execuție clasică a crimei organizate.
Investigația lui Wennerstrom care îl leagă de crima organizată din lumea întreagă
acum s-a transformat în speculații.
Care dintre ei l-au prins înainte să facă asta autoritățile suedeze?
Wennerström și-a petrecut ultimele zile...
Este frumos.
- Tatăl tău? - Un prieten.
Trebuie să fie un prieten foarte bun.
Subtitrarea: Kprice/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www. subtitrari-noi. ro
Best watched using Open Subtitles MKV Player